Vänta.
Eld!
Framåt
Stackars jävlar. De hade inte en chans.
Min kära Gilda-
i ett bakhåll igår, bakom fiendens linje-
-dödade jag en ung nationalistsoldat.
Så otillräckligt de här orden verkar.
Han höll i en medaljong när han dog-
-med ett foto på en ung kvinna.
Jag antar att hon väntar på nyheter från honom när jag skriver det här-
-och hoppas på att han är oskadd.
Käraste Gilda-
-jag har fortfarande inte hört av dig, vilket krossar mitt hjärta.
Jag vet att alla krig är meningslösa för dig-
-och att vi riskerar våra liv är att-
-svika oss själva och dig.
Men mitt land är en del av mig.
Om jag inte var här svek jag mig själv-
-och desto mer, min broder.
Tro mig-
-att jag är här betyder inte att jag älskar dig mindre.
Förlåt mig om du kan-
-du ska veta att jag tänker på dig hela tiden.
Jag undrar om du skriver till någon av oss.
Men jag ber dig, skriv åtminstone till Guy.
Hans förband är i Teruel-
-där striderna är extra hårda-
-och de blir värre av den ihållande kylan.
Jag kan inte stanna. Vi ska operera strax.
Jag vet.
Vi tog hand om män från ditt förband för några dagar sedan.
-Det är så jag visste att du var här. -Jag frågade efter dig.
De sa att du var iskall.
Du är alltid den lugna mitt i stormens centrum.
Om det är så, beror det på att jag är för trött för att vara rädd.
När går du av ditt skift?
Det vet vi aldrig. Var är du ikväll?
Inte så långt härifrån. I ett gammalt garveri.
Jag vet var det ligger.
Om jag kan så kommer jag.
-Du måste vara slut i fötterna. -Nej, jag har ett hemligt vapen.
Det får en att glömma vad man har sett under dagen.
Har du hört något från henne?
Jag har fått andra brev, men inget från henne.
Och du?
Nej.
Varför skriver hon inte?
Hon älskar dig mer än hon någonsin kommer att erkänna.
En dag är ni tillsammans igen. Jag vet det.
De senaste dagarna har jag frågat mig själv om det här är värt det.
Hon hade kanske rätt. Världen ska ta hand om sig själv.
-Du vet att du inte tror på det. -Men vad är det vi uppnår?
Med tyskarna och italienarna på deras sida är det bara en tidsfråga.
Under tiden kanske resten av världen fattar vad som händer.
-Du har alltid varit den förståndige?. -Har jag?
Inte när det gäller val av män.
Vi borde försöka att sova.
Gilda sa en gång att vi två skulle skaffa ett barn.
Visste du att hon och jag var ihop?
Jag visste det under ytan.
Jag ville berätta för dig men hon sa alltid att du var för engelsk.
Hon hade antagligen rätt.
Det var den lyckligaste tiden i mitt liv-
-när vi tre var tillsammans.
Och du och jag kom hit.
Vi hade inget val.
Hur kan jag vara så trött-
-och fortfarande vara svartsjuk?
Jag var svartsjuk på dig hela tiden.
Hon skulle vara nöjd.
Allt behöver hennes välsignelse.
-Har kommer din skjuts. -Min doktorvän.
Han är säker på att jag är ett helgon eftersom jag aldrig träffar någon.
Han var lättad när jag sa att jag ville följa med och hälsa på dig.
Han ville absolut köra mig hit själv.
Jag har äntligen blivit av med min gloria.
Det finns ingen synskhet.
Vi famlar oss mot framtiden i blindo.
Det är lättare på det viset.
På morgonen hennes sista dag dog hon klarsynt-
modig, ovetandes.
Och när snön smälter har våren kommit.
Det finns ett slut på krig.
En liten blomma-
-välsignad, unik-
-kommer inte att blomma mer.
Gilda-
-jag måste berätta att vår kära vän är död.
Jag träffade henne precis innan det hände.
Hon var så vacker-
-och hon hade blivit så klok.
Mycket starkare är jag.
Några månader senare, när de republikanska styrkorna löstes upp-
-tog jag mig tillbaka till Frankrike med resterna av mitt förband..
Våra ansträngningar hade varit till ingen nytta.
Kriget i Spanien var förlorat.
Jag talar till er från från kabinetten-
-på 10 Downing Street.
Den här morgonen har den brittiska ambassadören i Berlin-
-gett den tyska regeringen en slutlig varning-
-att om vi inte hör av dem innan klockan 11.00-
-att de är villiga att genast dra bort sina trupper från Polen-
-kommer det att råda krig mellan oss.
Jag måste tala om för er-
-att vi inte har fått något sådant löfte-
-och därför är-
-det här landet i krig med Tyskland.
Kriget mot fascisterna i Spanien var bara ett genrep.
Det stora slaget tog sin början.
Mindre än ett år senare-
-var Polen, Norge, Holland, Belgien, och Frankrike invaderade-
-och tyskarna intog Paris.
Jag tvivlade på att jag skulle få träffa henne igen.
Mitt krig var på intelligensens slagfält.
Och tidigt 1944-
skickades jag iväg för att skapa förbindelser med motståndsrörelsen-...
-som var stationerad på landsbygden nära La Manche.
Sent på våren, blev jag förflyttad till Paris.
Sex långa år hade passerat sedan jag var där sist.
Min täckmantel var en arbetare för en firma som tillverkade vagnar-
-för den hårt pressade franska järnvägen.
Och efter ett tag väntade jag på ett återseende.
Ville hon träffa mig? Jag var inte säker.
Men efter den första chocken, hur kunde jag bli överraskad?
Gilda såg inte på världen som alla andra.
Hon såg bara till sig själv-
-försäkrade sig om att hon kunde leva såsom hon var van.
Bravo.
Sluta!
I tre morgnar har jag suttit tvärs över gatan och väntat på dig.
Du får inte komma hit igen.
Han kan komma närsomhelst och alla håller vakt.
De måste ha sett när du gick in i huset-
-patronen och hans fru från kafeét.
Yeah, well, they don't think much of you there.
-Naturligtvis inte. -Och du bryr dig inte?
Har jag någonsin brytt mig om vad folk tänker om mig?
Jag vill tro att du har brytt dig om vad jag har tänkt?
Varför, Gilda? Varför det här?
Jag har aldrig gillat mitt eget sällskap och det vet du.
Ja, men med en av dem?
Det är bara en lek.
Inte nu.
Jag är glad att du lever.
Du känner till det med Mia?
Du vet väl att hon älskade dig?
Lika mycket som jag.
Du bör gå nu.
Vi kan åka från Paris.
Sätta vår kosa mot kusten. Jag har alla papper.
Var inte dum.
Är du kär i honom? Den där tysken?
Eller är det bara en bekvämlighet?
Eller gäller det bara affärer, precis som Max?
Så länge utställningen pågick? Så länge kriget pågår?
Gå ut bakvägen.
När vi älskade kände du det lika starkt som jag gjorde.
Ja.
Våra kroppar har alltid passat ihop.
Glöm mig, Guy-
-såsom jag har glömt dig.
Du är ute ur mitt liv.
Hej, sir.
När de talade om att du har suttit på ett kafé tre morgnar i rad-
-trodde jag inte på dem.
Nu förstår jag att du väntade på en gammal flickvän.
En flickvän som råkar ligga med en tysk officer.
Inser du vilken risk du tar? Att du riskera oss alla här?
Du har tur som inte fick halsen avskuren.
Visste du att hon var tillsammans med en tysk?
Ja, sir.
-Och ändå gick du dit? -Jag har känt henne länge.
Jag har god lust att be London stänga av dig.
Men de har inga med dina meriter som-
-kan komma med så kort varsel.
-Jag ska inte träffa henne igen. -Om du gör det dödar jag dig.
Du är så vacker?
Det var väl rätt storlek?
Jag känner mig mycket speciell.
En dag ska jag ge dig strumpor.
-När kriget är slut. -När kriget är slut.
Jag förstår.
Håll mig underrättad.
Jag vill kunna tala ditt språk. Du lovade att lära mig det.
Vi har vårt eget språk, du och jag.
Och när de allierade vinner kriget-
-talar vi alla engelska i sömnen.
Tänk dig, om jag hade varit på Cambridge ett år senare-
-kanske vi hade träffats då.
Då var det dags igen.
Du verkar lite frånvarande ikväll.
Jag är här.
Som du kan se-
-är vi fokuserade på attacken av deras kommunikationsnät.
Och vi har några överraskningar åt dem.
Det ser ut som skit.
Smörj in det med skit och det luktar även som skit.
Men var och en av dem är kraftig nog-
-att spränga en tank.
Jag undrar vem som stryker med inatt.
Du var bra på mötet.
Du har fattat allt rätt.
Förlåt för att jag följde efter dig den där dagen.
Nej, du hade all anledning.
Jag vet hur det är att älska någon.
Tack
Varför låter du dem förolämpa dig?
Om våra roller var ombytta och det här var Berlin-
-skulle du göra precis på samma sätt.
Och förvänta sig att bli straffad.
Jag är arg därför...
Jag vill inte att den här kvällen av alla kvällar ska bli förstörd.
-Varför just den här kvällen? -Därför...
Därför att det är din födelsedag.
Du har alltid vägrat att tala om det, min älskling.
Och jag vet att det är en kvinnas privilegium-
-men jag ville veta så att vi kunde fira.
Förlåt mig, men jag kollade dina papper.
Är du upprörd, vännen?
Men varför? 32.
Jag trodde 28 på sin höjd.
Öppna den. Snälla?
Jag upprepar, ugglan har lagt sina ägg.
Höstviolinernas långa gråt.
Jag repeterar, höstviolinernas långa gråt.
Då är vi i beredskap.
Vad fick du reda på?
Kodnamn Bisquet. Han kommer hit på ett möte.
Klockan 21.00 på Brasserie Bone.
Fick du någon beskrivning?
Nej, han svimmade. Vi försöker få liv i honom.
Har ni eld, monsieur?
Ja.
Gå in på toaletten och sätt på dig kläderna där-
-min älskling.
De tog mannen du skulle träffa, Bisquet.
Hur fick du...
Det står en cykel utanför. Du har cirka två minuter på dig.
Minns du Cambridge? Morgonen efter?
-Hur jag klädde ut mig till pojke. -Gilda.
Jag visste inte att det var du.
Ge mig 30 sekunder.
Det måste vara han!
Ta in dem.
Vi får ägg från gården varje vecka.
Du kan kanske göra en omelett åt oss!
-Och den andra mannen? -Han gick ner på toaletten.
-Och kvinnan? -Det gjorde hon också.
Hör!
-Vad hände? -Bisquet blev fast igår natt.
Vi fick precis reda på det.
-Vem tipsade dig? -Kvinnan som jag träffade.
-Direkt från Gestapos högkvarter. -Tillbaka till sin hora.
Släck!
-Din jävel! -Tig!
Det var en överraskning. Jag trodde du hade beredskap.
Det är avblåst. Det är storm.
Ingen invasion i det här vädret.
Hur har din dag varit?
Förbryllande. Frustrerande.
Men inte nu längre.
Jag var glad. På något vis stod hon på vår sida.
Innan jag ens kom på något sätt att träffa henne-
-hände det större saker att ta tag i-
Dagen D.
Patrull!
-Vad är det? -Mitt knä.
Göm dig!
Vi sticker!
Ta min hand.
-Jag täcker dig! -Lämna mig här.
-Spring! -Sätt fart!
Det räcker.
-Vem jobbar du åt? -Låt mig leva.
Snälla...
Prästen skötte om mig ett par dagar.
Sedan flög de tillbaka mig till ett sjukhus i England.
Jag visste inte om Gilda var inblandad i motståndsrörelsen.
Allt jag visste var, att trots allt-
-när kriget var slut skulle vi vara tillsammans igen-
-såsom Mia hade förespått.
Majoren tar emot er nu, sir.
Vänta här ett ögonblick, tack.
-Länge sedan, Guy. -Det var det, sir.
Den första kontakten kom inte från oss. Hon kom till oss.
Det var ett år innan jag upptäckte vem hon var.
När jag insåg att det var Gilda-
-blev jag lika överraskad som jag tror du blev.
Men jag antar att du känner henne bättre än jag.
Hennes första älskare jobbade på Stulpnagels kontor.
Hon kopierad dokument från hans väska med en minikamera.
Hon handskas bra med kameran.
Hon gav dem till sin kontakt i en skönhetssalong.
Den intelligenta officieraren hon är ihop med nu är mer försiktig.
Men ett tips hon gav oss-
-räddade en hel flyktväg från infiltration.
Du du gick för att träffa henne satte du det på spel.
Varför sa hon inget?
Du vet varför. Om du blev fast och torterad...
Det var för ditt eget bästa.
Det är kaos i Paris
Motståndsrörelsen försöker att befria staden själva-
-och det är inte försvarbart att skicka dig tillbaka dit.
Men hon är väldigt påhittig, som vi båda känner till.
Jag skulle inte oroa mig så mycket för henne.
Det är inte tyskarna jag oroar mig för.
Om du åker på egen risk...
Jag skulle inte försöka att hindra dig.
Titta vem som är här!
Har ni sett miss Debrett?
Inte på två dagar.
-Vad är det? -Orolig för din älskare?
Han har gått hem till Hilde!
Varför frågar du inte Gestapo?
-Att hon vågar!
-Fick du mitt meddelande? -Jag följer inte med dig.
Har du sett människorna utanför?
Jag klarar mig här. När de allierade kommer...
Varför vill du inte följa med? Jag kan ta dig med till Tyskland.
Jag vet att det inte blir lätt men du är åtminstone i säkerhet.
Jag älskar dig inte, Frans.
Gud!
Nej!
En sista kyss?
Jag kom igenom. Jag har pratar med min mor.
-Första gången på fyra år. -Härligt.
Imorgon är det min sons födelsedag. Han fyller 6 år.
Jag hoppas att jag känner igen honom.
Tack för skjutsen.
Har du bråttom? Vi är i Paris imorgon.
Jag vet.
En dag spelar väl ingen roll?
Min kära, jag försöker förstå saker och ting-
-hur jag var och hur jag är nu.
Två horor tillsammans! I'm trying to make sense of things...
Jag var bara ihop med vanliga soldater.
Jag angav aldrig någon.
Det är ditt fel!
Du var ihop med en officer!
Du lämnade ut hemligheter!
De kommer att döda mig på grund av dig.
-Ta ut henne! -Var?
-Sätt fart!
Stick!
Din älskare... torterade min syster... till döds.
Och många andra.
Hela tiden... fortsatte du att ligga med honom.
Du förstår inte...
Det tog tre dagar innan hon dog. Tre dagar.
Du har tur, jämfört med henne.
Min kära, jag försöker att förstå-
-hur jag var och hur jag är nu.
Jag har alltid trott att vår största plikt mot oss själva-
-är att leva fullt ut.
Men även en annan övertygelse har jagat mig-
-att allt är förutbestämt, ligger och väntar-
-och tiden rinner ut.
Det verkar som om jag har rusat genom livet i panik.
När jag tittar tillbaka-
-känns det som om jag har uträttat något av värde bortom vår vänskap-
-din, min och Mias.
En dag vaknade jag upp-
-och upptäckte att jag hade förlorat de två jag höll av mest.
Jag insåg att man inte kan leva ensam, isolerad från världen-
-och att tro man inte kan slåss mot ödet är att ge upp.
Du hade rätt när du sa att jag brydde mig om vad du tyckte om mig-
-men fel när du trodde att jag hade slutat att bry mig.
Jag älskar dig.